Максимилиан Волошин
Черна земя да бъда

Превод от руски: Петър Велчев, 2008

chitanka.info

Черна земя да бъда[0]

На А. М. Петрова

Черна земя да бъда. Разкрил покорно гръд,

да стана сляп от слънце, от светлина всезряща,

да чувствам плугът, който до дъно ме възражда

и в мойта плът прорязва свещения си път.

Под покрива небесен, тежащ като олово,

да пия с моите рани води, шуртящи в мрак.

Да бъда разорана земя… Да чакам как

ще влезе в мен разпъващото Слово.

Да съм Земята-Майка. Да слушам как ръжта

нощем шуми за тайнства, обрати и възмездия,

и да съзра на руни[1] елмазни хубостта —

върху небето черно отплуващи съзвездия.

1906

[0] Посветено е на Александра Михайловна Петрова (1871–1921) — преподавател в Александровското училище във Феодосия. Волошин живее в нейния дом през 1894–96 г., когато учи в тогавашната гимназия. Впоследствие той пише за нея: „… тя се оказа мой много верен спътник във всевъзможните пътища и кръстопътища на моите духовни търсения“. (Цит. по: М. Волошин. Стихотворения. Ленинград, 1977, с.397-398.) ↑

[1] Руни — древни германски писмени знаци. ↑

Заслуги

Имате удоволствието да четете тази книга благодарение на Моята библиотека и нейните всеотдайни помощници.

http://chitanka.info

Вие също можете да помогнете за обогатяването на Моята библиотека. Посетете работното ателие, за да научите повече.